Borgerkrigen er slut. Soldaterne tager hjem.
Nationen begynder at fremme udviklingen i Vesten.
- Der er 37-kilometer-pælen. - 37 km på en time og et kvarter.
- Lokomotivføreren ønsker rekorden. - Vi kan ikke holde den hastighed.
Hvorfor ikke? Bare nu det er værd at nå oberst Dodges by i den fart.
Bare vent og se. De får snart nok at gøre på grund af os.
Det har De sagt de sidste fem år.
Før jeg byggede byen, var der jo bare en mudderpøl.
- Hvor stor er den nu, oberst? - Der er tre mudderpøle nu.
- Se, der er diligencen til Wichita. - Vi overtager snart postfragten.
Hør den prustende tepotte. Vi jorder dem.
Giv dem med pisken.
- Willy! - Ja, boss?
Sig til føreren, at hvis de slår os, er han fyret.
Ja, sir, men jeg vil hellere af. Jeg kan ikke lide den her fart.
- Han klarer sig godt. - Vi skal nok slå ham.
- Det var det. - Vi fik ham.
Det er symbolet på Amerikas fremtid. Fremskridt.
Mænd af jern og heste af jern. De er ikke til at slå.
- Heldige bæster. Bare æde og sove. - Du laver da heller aldrig andet.
Klap dog i! Wade, lad os snuppe et par.
Vi har skudt vores sidste bison, nu hvor jernbanen er færdig.
Og vi har et lille møde.
Kom.
Der kommer vores daglige brød gennem de sidste seks måneder.
Lad os hilse på obersten.
- Hvordan går det, oberst? - Godt. Vi ses snart.
- De kender vist alle i Kansas. - Ikke helt.
De er bisonjægere. Irlænderen hedder Wade Hatton.
Jeg mødte ham under krigen. Han har prøvet lidt af hvert.
- Noget af en eventyrer. - Jernbanebyggeri kræver den slags.
Nej, bare et par irlændere som os.
- Lad os se at komme af sted. - Tab nu ikke skindene.
- Vi er klar til afgang, Jeff. - Godt, lad os få fart på!
Jeff Surrett, jeg er John Barlow, Kontoret for Indianeranliggender.
I er alle anholdt for ulovlig jagt og salg af skind.
- Vi jager i samme område som han. - Han har tilladelse af jernbanen.
- Har du en tilladelse? - Er du med i det her, Hatton?
Det er rigtigt. Du jager på indianernes jord.
Du tog skindene og lod kødet rådne. Indianerne, der kom i vejen, døde.
- Og I har først indhentet os nu? - Vi har talt de dyr, I har skudt.
Du lyver. Så havde I stoppet os før.
Hvorfor? Vi syntes, vi ville lade jer garve og præparere skindene.
- Derfor ventede I så længe? - Nu kan indianerne sælge dem.
Jeg håber, du bliver her i Kansas længe.
- Vi skal nok få vores betaling. - Kom endelig og besøg os.
- Tillykke, oberst. - Wade, du har været til stor hjælp.
- Nu skal den tjene sig ind igen. - Det er Deres opgave.
Jeg har ikke tid. Jeg vil bede dig hjælpe med opbygningen af byen.
Vi er på vej tilbage til Texas for at drive kvæg op til jernbanen.
Ellers ender det med, at de to bliver civiliserede.
Ja, af sted med os, før den gamle begynder at spise med kniv og gaffel.
De får ikke Wade til at blive. Han er altid på farten.
Han var i den engelske hær i Indien og så med i en revolution på Cuba.
Så drev han kvæg i Texas, og det var før krigen.
Så enten har han rejst meget, eller også er han en stor løgnhals.
Lad mig præsentere den mand, der gjorde fremskridtet muligt...
Oberst Dodge.
Mine damer og herrer, i dag har vi taget et historisk skridt.
Vi er meget stolte af at have bragt jernbanen -
- til den vestligste endestation her i landet.
En dag, og jeg tror ikke, det varer længe, -
- vil der ligge en stor by lige her, hvor vi står.
En by, der repræsenterer alt det, som Vesten står for.
Ærlighed, mod, moral og kultur. Alle civilisationens dyder.
Jeg ser en storby for mig med hjem, kirker og skoler.
En udmærket og anstændig by, som bliver en perle på prærien.
En by, hvis navn...
- Hvis navn... - Hvad vil De kalde den her by?
- Hvad skal vi egentlig kalde den? - Hvorfor ikke Dodge City?
Nemlig. Den skal hedde Dodge City.
Dodge City, Kansas, 1872. Hjemsted for langhornskvæg.
Fyldt med nybyggere, tyve og revolvermænd.
Stenrig på grund af kvægflokkene fra Texas.
Byens eneste lov er penge og mord.
SHERIFKONTOR LUKKET
- Giv kvæget masser af salt. - Drikker de meget, vejer de mere.
Der er gode penge i kvæg, ikke, far?
Nemlig, min dreng. Hold min hest.
- Øjeblik. Hvor er mine penge? - Bare rolig, Cole.
Du kan ikke sende det kvæg af sted, før jeg får pengene. 15.000 kontant.
Jeg kan jo ikke løbe i banken hele tiden.
- Du må stole på mig. - Nå? Ligesom Chapin og Sproull?
De stolede på dig. Det gør jeg ikke. Jeg kommer efter pengene i aften.
Hav pengene parat, ellers skal jeg få dig anholdt.
- Det er nogle værre slyngler. - Ja, men vi skal nok klare dem.
- Hold hesten. Det varer ikke længe. - Helt fint. Få dem til at betale.
Flot kjole, Ruby. Kys mig og sig held og lykke.
- Det har du ikke brug for. - Nej, jeg har jo dig.
Jeg skal ind.
- Surrett, jeg har ledt efter dig. - Jeg er på vej ud efter pengene.
- Jeg går med. - Jeg må ordne en anden sag først.
- Prøv ikke at snyde mig. - Jeg er her om et øjeblik igen.
Jack, giv mr. Cole noget at drikke. På husets regning.
- Hvad skulle det være, mr. Cole? - Et glas øl, tak.
- Fine stude, vi sendte af sted. - Bare jeg havde fået penge for dem.
- Betaler vi ikke altid? - Folk siger noget andet.
- Måske snakker de for meget. - Måske, måske ikke.
- Siger du, jeg lyver? - Jeg siger helst ingenting, Yancey.
Fingrene væk fra den revolver!
MATT COLE 21. december 1833 - 6. juni 1875
At han skal dø på den måde... Det er så ondt, så meningsløst.
Du lovede ikke at græde, mor.
- John, sørg for mrs. Cole. - Jeg tager mig af hende, mr. Orth.
Rigtigt, Harry, du er manden i familien nu.
Begravelsen er ovre. Udfør dit arbejde, sherif.
De banditter skal have en lærestreg. Hvad venter du på?
Rolig. Jeg kender min pligt.
Jeg har en arrestordre på dig for mordet på... Matt Cole.
Så anhold mig dog. Hvad venter du på?
- Tager du med ind til byen? - Tag med ham, Yancey.
Selvfølgelig, sherif. Kom, drenge. En lov er jo en lov.
Øjeblik, sherif, her er din vogn. Smid ham ind, drenge.
Kom nu, vi smider ham ud af byen med stil.
Dodge City bliver ikke en anstændig by, så længe Surretts folk er her.
Nybyggerne tager til Wichita og Kansas City.
Vi er en skændsel for Amerika. Ved du, hvad aviserne skriver?
"Vest for Chicago, ingen lov, vest for Dodge City, ingen Gud."
Det er ikke helt forkert. Det er ikke mere sikkert at gå på gaden.
Jeg ville næsten ønske, at Lee og Abbie ikke kom hertil.
Når bare de ikke er så stædige, som faderen var.
De har ikke skrevet i lang tid. Hvornår tror du, de kommer?
- Jeg har planen et sted. - Der, på bordet.
De forlod Fort Worth for tre uger siden med nogle kvægdrivere.
Lad os se.
De må have krydset Red River her.
Og så via Chisholm-vejen ind i indianerterritoriet.
De er nok ved Broad Plain nu.
Tex!
- Har du set min bror? - Han har neglet en af bossens heste.
- Han er fuld igen. - Det var uforskammet sagt.
Ja, jeg skulle nok ikke have sagt det, selv om han er fuld.
Hvad skal jeg stille op med dig?
Broad Plain.
Det skulle være her, indianerne bor.
Ja, det ender med, at du får dem til at komme.
Bare de ville angribe os. Her er så kedeligt.
Du behøver ikke opføre dig sådan.
Måske ved de ikke, at vi er her. Lad os fortælle dem det.
- Har du lige affyret din revolver? - Selvfølgelig. Og hvad så?
- Dumt at spilde ammunition. - Han keder sig bare.
- Hvor er det synd. - Og det gør jeg også.
Måske havde det hjulpet, hvis de skud havde fået kvæget til at bisse.
Du ved åbenbart, hvad der er galt, så sørg for, at han ikke drikker.
- De to giver os meget vrøvl. - Det bliver rart at se deres onkel.
Ja... men hun er nu køn.
Jeg byttede gerne dem begge væk for en god cigar.
Godt, her bliver vi. Tex! Rusty!
Tex, få vandet kvæget. Rusty, få vognene stillet derover.
Godt, folkens, vi slår lejr. Ikke noget med at blive væk.
Få hestene spændt for. Tex, driv hjorden af sted.
Wade, Rusty prøvede at snyde sig til en køretur i en vogn i går.
- Mrs. Harper, har De sovet godt? - Tak, helt udmærket.
- Du skal koge vandet. - Lad være at sige, hvad jeg skal.
Undskyld, miss Irving, men nogen skal jo sige, hvad der skal gøres.
Herude må bossen nogle gange tage loven i egen hånd.
- Ja. "Pionerliv", kalder I det. - Nemlig. Nyder du det?
Nyder det? At skumple af sted i et mareridt af varme og støv i ugevis.
Sand i munden, øjnene og håret.
Hvis du ikke kan lide sand, skulle du være blevet hjemme.
Vi havde ikke noget valg, efter at far døde.
Undskyld. Skal jeg bære den? Den er tung.
- Nej tak, det går nok. - Ja, men hvorfor ikke lade mig?
- Jeg har travlt. - Vi venter på dig. Se?
Hvis alle var så medgørlige, var her ingen problemer.
- Vi er et problem for jer, ikke? - Kun din bror.
- Du spolerer ham ved at spille mor. - Måske.
Hvorfor går du ikke...?
Lee!
Læg den revolver, før du får kvæget til at bisse.
Kom ned af din høje hest og se mig skyde hul i den her.
- Er du blevet skør? - Nu skal du bare se skyderi.
- Læg den revolver, nu. - Lee, du er fuld. Hold så op.
- Jeg har fået nok af dine prækener. - Lee, hold op!
- De bisser! - Tex, hold førerdyrene tilbage.
- Se nu, hvad du har gjort. - Jeg har ventet på lidt sjov.
- Din skøre knoldesparker. - I cowboys har godt af lidt motion.
Du er et problem. Du tvinger mig til at blive ubehagelig.
- Jeg gør, som jeg selv vil. - Nej, du gør, som jeg vil.
I kom til os for at få beskyttelse, så du adlyder mine ordrer.
Borgerkrigen er slut. Du er ikke længere i hæren.
Hold dig ædru, ellers tager jeg sprutten fra dig.
Hvis du så meget som rører vognen, blæser jeg hånden af dig.
Vi har en særlig kur til slemme drenge som dig.
Vær sød, ellers rider du ind i byen siddende baglæns på et muldyr.
Lad os se at komme af sted.
- Vær nu fornuftig. - Lad mig være.
- Du kunne se sjov ud på et muldyr. - Tør det grin af fjæset!
Smid revolveren, Irving!
Du har slået ham ihjel.
Det er til dr. Irving. Tag genvejen ind til Twin Forks.
Der er kun tre timer til Dodge.
Jeg har prøvet at forklare, hvad der skete.
Jeg håber, at han er mere forstående end sin niece. Adios.
Miss Irving, jeg ved, hvordan du har det, og hvad du må synes om mig.
Mit skud var nødvendigt. Jeg skød kun for at forsvare mig.
- Jeg er frygtelig ked af det. - Vær rar at lade mig være i fred.
Så det er Dodge City. Her lugter ligesom i Fort Worth.
Det er ikke byen, men dig. Vi må hellere finde dig et badekar.
Sir, må jeg passe Deres hest? Frue, må jeg bære Deres kurv?
Sir, må jeg passe hesten?
- Sir, må jeg passe hestene? - Hvorfor det, knægt?
Jeg arbejder. Jeg er manden i familien nu.
- Du er noget ung til det. - Hvad koster det?
25 cent for at holde øje med hestene. 50 cent for at gøre det ekstra godt.
For en dollar af det ekstra gode. Shakespeare startede vist sådan.
- Hej, hvor er pengene? - Nå, du giver ikke kredit?
- Værsgo. - Tak, mister. Mange tak.
- William Shakespeare. - Hvor i Texas er han fra?
- Stratford-upon-Avon. - I ser temmelig støvede ud.
Ja, der står støvskyer efter os.
DET ENESTE BADEKAR MELLEM CHICAGO OG DENVER
- Hvad sker der her i Dodge? - Spil, druk og mord.
Mest mord. Vi havde et her sidste aften.
- Yancey skød Matt Cole. - Matt Cole? Ham kendte jeg i Texas.
- Hvornår var De her sidst? - Det er længe siden.
Jeff Surrett bestemmer her i byen. Cole solgte ham noget kvæg.
Surrett skyldte ham 15.000...
- Godmorgen, gentlemen. - Er du snart færdig med ham?
- Om ti minutter, mr. Surrett. - Godt, jeg tager et bad.
Undskyld, men der er en derinde.
Luk døren! Det trækker.
Du ved, jeg altid tager bad nu. Få ham ud derfra.
Undskyld, men det kan jeg ikke. Hans tid er ikke gået endnu.
Han har været der længe nok.
- Javel. - Vent lidt.
Hvad sagde du?
Min ven har betalt for det bad, og han trænger til det.
- Det er jo vores gamle ven Hatton. - Ja. Sikke et sammentræf.
- Skal du være her længe? - Kun til mit arbejde er færdigt.
- Længere, hvis her er interessant. - Det sørger vi for.
Det gør I sikkert. Ligesom I sørgede for Matt Cole.
- Du hører altid lidt for meget. - I larmer for meget.
Så, Charlie, gør det færdigt. Giv mig noget af det lugtehalløj.
- Wade, jeg ved, hvem den fyr var. - Gør du? Fantastisk.
Vores nevøs død var et hårdt slag.
Men efter Deres forklaring er der ingen mening i at bære nag.
Vi er vant til dødsfald her, selv når det gælder vore kære.
Ja, det er I vel.
Tak, doktor. Kunne jeg få lov at hilse på miss Irving?
- Nej, det er ikke nogen god idé. - Walter, mr. Evans mangler dig.
Ellen, det er mr. Hatton. Han er kommet for at tale om Lee.
Jeg beklager, at vi mødes under så triste omstændigheder.
Vi har ikke selv fået børn, og for hende var Lee...
- De forstår, hvordan hun har det. - Ja, selvfølgelig. Tak, sir.
Tænk ikke mere på det, sir... Miss Irving.
Jeg skal ikke undskylde mere, -
- men hvis jeg kan hjælpe, vil jeg forfærdelig gerne det.
Det eneste, du kan gøre, er at holde dig langt væk fra mig.
Tag hende ikke så alvorligt. Kvinders logik er tit forvirrende.
Min far sagde det samme, men miss Abbie har en skarp tunge.
Godt, lad os begynde auktionen. 1619 styk prima Texas-stude.
Fede, fyrige og friske. Ikke sandt, sir?
- Gå bare i gang. - Mellemhandleren må sige fra.
- Hvem begynder? - 25 dollars stykket.
25 dollars fra mr. Surrett. Hører jeg 28 dollars?
Hvem siger 28 dollars? Mr. Cagle? Mr. Orth?
- Her er for 50.000. - Godt, 28 dollars.
28 er budt. Hvem siger 30?
- 30 dollars. - Ingen højere?
Nogen, der siger 32? Mr. Orth?
Solgt til mr. Surrett. Første, anden...
Stop! Vil mr. Surrett og mr. Orth venligst komme herop?
Mr. Surrett, mr. Orth, vil De venligst komme herhen?
- Du bød 30 dollars. Er det kontant? - Hvad rager det dig?
Jeg er mellemhandler. Jeg beskytter ejerens interesser.
Du får en del nu og resten om en måned.
- Hvad med Dem? - Jeg havde kunnet betale kontant.
Godt, kvæget er Deres. Solgt!
- Jeg bød højest. - Jeg foretrækker kontanter.
Jeg vil ikke betales i en saloon.
Jeg er på Drovers Hotel, værelse 15. Vi afregner i eftermiddag.
- Handelen er sluttet, auktionarius. - Solgt til mr. Orth.
- Hørte du det? - Det ryger lige på forsiden.
- Hvem er han? - Det finder jeg ud af.
- Goddag, Harry. - Goddag, mr. Orth.
Jeg passer Deres hest... for 25 cent.
- Det er i orden. Her. - Tak.
- Hvordan går det, Frank? - Godt tak, mr. Orth.
- Hænderne op! - Rusty, det er ude med os.
Præriens Skræk har krammet på os.
- Jeg er en ret desperat type. - Tager du mod løsepenge?
Prøv at finde ud af det.
- Hvad nu? - Tak, mister.
Jeg skal nok passe hestene bedre end nogensinde før.
Det lyder godt. Her.
- Jeg håber, De bliver her længe. - Det gør du sikkert.
- Er mr. Orth kommet? - Han er ovenpå.
Joe Clemens, redaktør på "The Star". Jeg ville gerne interviewe Dem.
Jack Orth, nogen har skudt ham. Han ligger uden for værelse 15.
Trist, Hatton, din handel gik vist i vasken.
Jeg giver stadig 30 dollars stykket.
Jeg sælger ikke det kvæg til dig for nogen pris.
Det er en skam med Jack Orth. Du må virkelig være overrasket.
Undskyld mig.
- Et mord mere. - Surrett er vist bedemandens ven.
- Det er søreme farligt at bo her. - Hvorfor flytter I ikke?
- Du har næsen for langt fremme. - Vi trykker kun kendsgerningerne.
Vi er trætte af dig.
Du er da ikke bange for den fyr fra Texas, vel?
Jeg advarer dig, lad være med at skrive om Surrett.
Jeg venter på et svar.
Nu er det vel feset ind.
Jeg kan ikke lide det tøj.
Det er rigtigt tøj fra en butik. Jeg måtte have noget nyt.
Jeg har et ærinde, så ingen druk og ingen ballade.
- Jeg har aflagt afholdenhedsløfte. - Du var plørefuld dengang.
- Jeg er et nyt og bedre menneske. - Lønningsdag giver altid ballade.
Jeg rører ikke en dråbe. Jeg besøger bare seværdighederne.
- Bliv nu ikke en af dem. - Nej, ikke i mit fine tøj, vel?
Hej, mister!
Vil De hjælpe mig, unge mand?
Tættere på.
Værsgo, frue. Det var mig en fornøjelse.
- Rusty, kom ind og få en drink. - Beklager, Tex, jeg må gå.
Hvad mener du? Vi har masser af støv, der skal skylles ned.
Spilde lønnen på sprut og kortspil? Jeg har aflagt et løfte.
- Det kan du da ikke mene, Rusty? - Jeg siger jer, jeg har set lyset.
Jeg er færdig med jeres syndefulde og løsslupne liv.
Hvad med en drink?
Den vil jeg ikke have. En af de der. Sådan skal det være.
AFHOLDSFORENINGEN DAMERNES SELSKABSKLUB
Ih du milde! Goddag, unge mand. Er De ny her i byen?
Ja. Er det kun for damer?
Nej. Vi er så glade for at se Dem. Der er vores formand, mrs. McCoy.
En fornøjelse at se Dem her i velgørenhedsforeningen.
- Jeg hedder Algernon Hart. - Mr. Algernon Hart.
De må endelig blive her til mødet, -
- men kom først og få te, mr. Harvey.
- Hart, frue. - Hart. Kom og hjælp mig, piger.
- Jeg håber, at De kan lide te. - En eller to?
- Tre, frue. - Er De gift?
Hej, Joe, hvad med en sydstatssang? Op med dig.
Den var til 5. infanteri fra Kansas. De løber sikkert stadig.
De stod kun stille, så længe billedet blev taget.
- 5. infanteri er aldrig rendt væk. - Passer det virkelig?
- Det var nok en lang løbetur hjem. - Der er endnu længere til Texas.
Det er den frygtelige saloon. Mabel, vær sød at lukke skodderne.
Undskyld, mr. Hart.
Så jeg var et stakkels forældreløst barn, opvokset blandt indianere.
Lige meget hvor man er, er der ingen grund til at slås.
Jeg kan ikke lide slåskampe...
- Her er en gave fra U.S. Grant. - Og den er fra Robert E. Lee.
Jeg vil sige til jer, mine søstre, at når retskaffenheden hersker...
...så glider det.
Juhu!
Kom an!
Rusty... kom og fjern de lopper her.
Hold op, I fjolser! Hold op!
Tak, Rusty.
Hold op, I fjolser.
Godt, drenge, nu har vi rystet støvet af det sted her.
Den kamp vandt I yankee'er ikke. Vi sender dyrlægen herhen.
Nogen kommer til at betale, og det bliver ikke med penge.
Da jeg så lyset, kom det som en åbenbaring, og jeg blev frelst.
- Der er en af heltene fra Texas. - Ham ordner jeg.
- I har rigtig haft det sjovt. - Søreme, ja.
- Jeg har ventet længe på det her. - Hvad vil du gøre?
Jeg skal betale en gammel gæld. Slæb ham ud på torvet.
Kom med ham.
Mr. Hatton! Deres mænd har lige raseret saloonen.
De vil hænge en af Deres mænd.
- Hvor vil de hænge ham? - Midt på torvet!
Jeg har jo ikke gjort noget, der giver jer ret til at hænge mig.
- Wade! - Der er de.
- Vent lidt, drenge. - Vær forsigtig.
Rebet er stærkt nok til dem begge.
Jeg er ked af at være lyseslukker, men sig, at de skal lade ham gå.
Vi lader ham gå, når vi skærer ham ned igen.
- Du hørte, hvad jeg sagde. - Klyng ham op, drenge.
Hænderne op! Op med dem. I ved, hvad der ellers sker med Surrett.
Herover, Rusty. Tag hans revolver.
Vi kommer nok ikke nærmere hinanden.
Lad os høre, hvad sheriffen siger til den hængning. Gå.
- De kan ikke anholde ham. - Han ville jo hænge ham.
- De skal have sheriffens tilladelse. - Den skaffer vi.
- Hvor er sheriffen? - Han blev jaget ud af byen.
Mr. Surrett bestemmer her nu.
Aha. Hvorfor gør I ham ikke til sherif?
Ja, det lyder ikke dårligt. Hvorfor ikke?
Hvis jeg kan hjælpe med noget, så bare sig til.
Det må være det første fængsel, du ikke kan komme ind i.
- Det var en fejltagelse. - Du lovede at opføre dig pænt.
- Jeg var ikke ude i noget ballade. - Nå, hængning er ikke ballade?
Hvad er det?
"Afholdsforeningen i Dodge City."
Vent, til Tex hører det.
Fortæl ikke Tex om den.
- Hvad drejer det sig om? - Tag nu og sig det, doktor.
Mr. Hatton, vi vil have Dem til at rense ud i byen.
Her er ordenshåndhævere altid blevet skudt eller smidt ud af byen.
- Vil De ikke være sherif? - Jeg takker for tilliden.
Men det er ikke noget for mig.
Jeg egner mig ikke til at være politimand.
De virkede overbevisende på torvet.
Jeg måtte jo rode ham brushovedet ud af det.
Vi ved godt, hvad det er, vi beder om.
Men nu er det et opgør mellem os og Surrett.
Vi opfordrer nybyggere med koner og børn til at tage herud.
- Og udsætter dem for "Dødsgaden". - Jeg forstår godt, hvad De mener.
Men jeg er i kvægbranchen, og det tager al min tid.
- Beklager. - Bare De ville overveje det.
Mr. Hatton er ligeglad med, om uskyldige mennesker dør.
Hvorfor skulle han bekymre sig om jer og jeres familier?
Dodge City behøver en modig mand, der tør møde revolvermænd i kamp.
Mr. Hattons mod rækker kun til skyderi mod impulsive drenge.
Nå, gentlemen, jeg tror ikke, der er mere at sige.
Mrs. Irving, tak. Farvel, gentlemen.
DODGE CITY KIRKE SØNDAGSSKOLEUDFLUGT
- Harry, hold dig fra maden. - Jeg kan ikke lade de kager være.
- Hvornår skal vi spise? - Når vi er ved Sycamore Springs.
Er alle med? Så kører vi.
Over floden her og så mod Wichita.
- Hvornår skal vi af sted? - I morgen tidlig.
Godmorgen.
- Ham kender jeg. Hej, mister. - Hej, Shakespeare.
- Her. - Tak.
Vi må hellere se efter det flodleje. Det er nok tørret ud.
Lad mig komme til.
Han prøvede bare at hjælpe mig. Hent lægen, hurtigt.
Lægen kan ikke gøre noget.
Børn... Nu må det være nok.
HATTON BLIVER SHERIF!
UDRENSNING I DODGE CITY!
SLUT MED GADEKAMPE SIGER DEN NYE SHERIF
I er anholdt.
SURRETTS REGIME SKAL VÆK!
FORBUD MOD SKYDEVÅBEN NORD FOR HOVEDGADEN
LOVOVERTRÆDERE FÆNGSLES WADE HATTON, SHERIF
Jeg vil sikre mig, at du har set den her, Surrett.
Du prøver at jage alle bort fra Dodge City.
Ikke alle. Bare de uønskede elementer.
Ingen lov i Kansas forbyder os at bære våben.
- Der kommer en. - Sid ned, Hatton.
- De handlende går ikke med til det. - Det er deres eget forslag.
- Det er dig, jeg er bekymret for. - Lad os komme til sagen.
Ja. Hvilken sag?
Jeg kan ikke se, hvorfor vi ikke arbejder sammen.
- Det ville lette mit arbejde. - Dit arbejde kan være nemt.
Det syntes de sidste par sheriffer vist ikke.
Narhoveder med sherifstjerner. Jeg har aldrig talt med dem.
Du kunne ellers have fortalt dem et og andet.
Dodge City kan styres rigtigt.
Du må bare ikke ændre for meget.
Det er og bliver en kvægby.
Kød for over 20 millioner dollars omsættes her hvert år.
Du har arbejdet for opdrætterne, men de store penge er her.
Du mener på spillebordene?
Ja, rouletten forhindrer, at alle pengene ryger til Wichita.
Du kender kvægfolkene. Det er hårdt arbejde.
De vil gerne more sig. Og det sørger jeg for.
- Ellers gik du fallit. - Det er ikke planen.
Jeg tjener 100.000 dollars om året. Jeg har ikke brug for dem alle.
Jeg slår gerne en handel af med dem, der ser på tingene, som jeg gør.
- Det er til begges fordel. - Bestikkelse?
Honning lokker fluerne til.
Sikkert, men jeg kan ikke lide lugten af din honning.
Få den revolver af vejen før mandag. Fængslet er ved at være fyldt op.
Hvad er der galt? Gik den ikke?
- Bed han ikke på? - Nej.
Russ, vi har travlt.
Gør ikke den slags, medmindre du får besked på det.
De gør alt, for at man skal føle sig hjemme.
De graver dig endda et hjem, hvis du er rar.
AFLEVER SKYDEVÅBEN HER FØR HOVEDGADEN BETRÆDES
- Får vi revolverne tilbage? - Det er klart.
Lægge revolveren? Aldrig.
Hvem tror han, at han er?
SPIL FORBYDES EFTER KL. 2 OM NATTEN
Godt, så holder vi, drenge. I har jo læst skiltet.
- Vi tror ikke på skilte. - Sådan nogle skilte bringer uheld.
- Hatton bluffer ikke. - Nemlig. Jeg bluffer ikke.
I er alle anholdt for ikke at tro på skilte.
- Jeg forsøgte at advare dem. - Hvad advarer du folk mod?
- Hvad mener du? - Du har en revolver, ikke?
- Jo. - Godt, du er anholdt.
- Kom så. - Jeg føler mig nøgen uden den.
- Det er lige meget i fængslet. - Du kan ikke anholde mig.
Din forræder, Rusty!
Jeg kan ikke gøre noget ved det.
Du lader mig da ikke sidde her.
Du har jo læst sedlen ligesom alle andre.
Det kan du ikke efter alt det, vi har oplevet sammen.
Vi har været soldater sammen og har bygget en jernbane sammen.
Og nu er vi i fængsel sammen. Dig derinde og mig herude.
UDRENSNINGEN I DODGE CITY TILTRÆKKER NYBYGGERE
Der er flyttet syv familier til byen i denne uge.
Det varmer en om hjertet.
Der er Turner-familien. De sagde ellers, at de aldrig kom tilbage.
- Velkommen hjem, mr. Turner. - Hej, Joe.
Hun har en brun moirékyse på.
Hvordan staver man til "moiré"?
- Hvem rager det, hvad hun har på? - Omtrent hver eneste kvinde i byen.
- Sloges indianeren og Jim Kendal? - De sloges ikke.
Indianeren kastede en kniv. Kendal skød på ham. Ingen af dem blev ramt.
Så var det ikke nogen slåskamp, men en fredelig diskussion.
Hej, Tex. Kom ind. Hvorfor har du en marskandiserbutik på skulderen?
- Hvor har du været? - Jeg har tænkt over noget.
- Vil du så være vicesherif? - Jeg tager tilbage til Texas.
- Hvorfor det? - Her er blevet alt for fredeligt.
- Har Rusty og jeg ødelagt det hele? - Det er fint nok for damer og børn.
- Kan du ikke overtales til at blive? - Nej.
Farvel, Tex. Giv ham hans revolver tilbage.
- Du kan altid komme igen. - Jeg hører ikke til i en tøseby.
- Det er trist, at du forsvinder. - Jeg kommer også til at savne jer.
Hvis jeg bliver her længere, begynder jeg at ride damesaddel.
Det er nok rigtigt. Godt, Rusty, anhold den mand.
- For hvad? - Han er jo bevæbnet, ikke?
Giv ham den samme celle.
DER INDFØRES SKAT I DODGE CITY
- Wade, nogen nyheder? - Det skulle du da vide.
- Er skattemeddelelserne klar? - Mack er ved at trykke dem.
- Sid ned. - Du ser ud, som om...
- Fred, tilføj det til mit stof. - Det skal jeg nok.
- Joe... - Godmorgen.
- Hvad vil du? - Hvad laver du her?
- Det er indlysende. Jeg arbejder. - Indlysende. Med hvad og hvorfor?
Byen har brug for en avis, der også interesserer de kvindelige læsere.
Hvad interesserer kvindelige læsere sig så for?
For andre kvinders påklædning. For hvem der havde præsten til te.
Og hvem der skal have et barn. Var der andet, du ville vide?
- Hvad sagde dr. Irving til det? - Han var imod det, ligesom du er.
- Men jeg plejer at være stædig. - Det har jeg bemærket.
Folk vil nok finde det sært, at så yndig en ung dame må arbejde.
- Er du kommet for at sige det? - Nej, jeg skal holde ro og orden.
- Må jeg ikke arbejde? - Det er usømmeligt.
- Du burde arbejde derhjemme. - Med at sy knapper i for en mand?
- Knapper falder jo af. - Jeg er en intelligent kvinde.
Her er dine skattemeddelelser. Der skal nok blive jamret over dem.
Abbie, det er ikke dit felt, men hold op med at kalde dem "køer".
- Det er stude. - Jeg kan ikke se forskel.
"I denne sæson forventes der en stigning i prisen på langhornskøer."
Langhornskøer... Jeg må løbe. Vil du høre en hemmelighed?
- Hvad? - Du har blæk på næsen.
Farvel. Farvel, Joe.
Det beklager jeg. Abbie!
- Vis lidt respekt for loven. - Også når den er lang i ansigtet?
Et ordsprog siger: " Tab aldrig ansigt over for de indfødte."
- Og hvis de ikke kan lide ansigtet? - Så får de en endefuld.
- Jeg er ikke indfødt. - Kun bisonoksen er indfødt her.
Den er tykpandet, hidsig og har en meget ensom fremtid.
Bortset fra det, ligner I næsten ikke hinanden.
- Farvel, Joe. - Farvel, Wade.
Han er god nok.
"Køer i indhegningen."
Jeg tror ikke på skatter, men de er et nødvendigt onde.
Nogen skal jo betale for skoler og kirker og alt det.
Intet er sikkert, bortset fra skatterne og... døden.
- Rejs dig op, Hatton. - Hvorfor det?
Et par af drengene vil gerne snakke lidt med dig.
Surrett skulle ikke have sendt dig herind.
- Du har ikke en chance. - Rejs dig så fra stolen.
- Han skal have ti dage, Tex. - Det ordner jeg personligt.
Kom her, min lille ven.
- Hvad sagde du om skatterne? - Det kan jeg ikke huske.
- Skal jeg studse overskægget? - Nej tak, det gør jeg selv.
Kan du se den flok bisonokser, der græsser dernede?
Bisonernes problem er, at de havde det for nemt i starten.
Men vi havde en dårlig start, så vores fremtid ser lys ud.
Typisk irsk logik, helt uden sammenhæng.
Irsk, måske, men ikke uden sammenhæng.
For 30 år siden så min far min mor, da han solgte grise i byen.
Min mor dyrkede roser.
Roser så store som dit hoved og næsten lige så smukke.
De fineste roser i hele Irland. Og hvad skete der så?
Fars grise slap løs og åd hver eneste af mors præmieroser.
Med rod, stilk, blomst og det hele.
Det var en frygtelig begyndelse, men se på dem nu.
Seks store, stærke sønner, masser af grise og den smukkeste rosenhave.
- Irlændere er et heldigt folk. - Nogen er heldigere end andre.
Lad os ride hjem. Det er snart mørkt.
Er du bange for mørket, eller for at jeg skal kysse dig?
- Det vover du ikke at gøre. - Det er jeg ikke så sikker på.
- Må jeg hjælpe? - Tak.
Der er noget, der falder mig ind.
Det var nok lettere for bisonen. hvis den ikke var så ensporet.
- Men så var den jo ikke en bison. - Sikkert ikke.
Og du var ikke dig, hvis ikke du ønskede det kys.
- Du er så sikker på min reaktion. - Nej, ikke før jeg har prøvet det.
Vel?
- Godmorgen, Abbie. - Mrs. Cole, hvordan går det?
Op og ned.
Vil De ikke sidde ned? Er der noget, jeg kan gøre for Dem?
Jeg vil gerne have annoncen her i, hvis det ikke er for dyrt.
Vores takst er ret lav. Det går nok.
- Vil De gerne sælge huset? - Nej, jeg er nødt til det.
Abbie, vi må have en ny overskrift. Goddag, mrs. Cole.
- Godmorgen, Joe. - Hvor meget koster den her?
- Sælger De huset? - Jeg kan ikke beholde det.
- Jeg har ikke råd til skatten. - Men Matt havde da mange penge.
Den dag han døde... Han fik 15.000 af Surrett, gjorde han ikke?
Jeg har aldrig set noget til dem.
- Hvad har De gjort ved den sag? - Jeg har talt med Surrett.
- Han kommer ikke med et klart svar. - Jeg tror, vi kan hjælpe mrs. Cole.
Det kan vi sikkert. Må vi undersøge sagen?
Jeg ville være meget taknemmelig.
Der er mange regnskaber at gøre op her i byen.
Hvordan griber vi det her an?
Her står det. 15.000. Jeg ved ikke, hvad han gjorde af dem.
Han havde ti dollars på sig, og han forlod ikke saloonen.
Jeg plejer ikke at være indiskret, men I tvinger mig til at sige det.
Han tabte det hele på rouletten.
- På rouletten. Husk det, Abbie. - Det skal jeg nok.
Jeg har hørt, at han gik lige hen til baren, og Yancey skød ham der.
- Hvem siger det? - Det finder du ud af i retten.
Så anhold mig dog med det samme.
Vi snakker lige med nogle flere, før vi giver dig kost og logi.
- Du bluffer, Hatton. - Gør jeg?
Orth forkludrede din kvæghandel. Cole ville have sine penge.
Andre, du har handlet med, er døde. Vi skal nok bevise det.
Lad os se, om nævningene tror, vi bluffer. Tag bogen med, Joe.
Jeg glæder mig til at skrive den historie.
Det bliver den vigtigste artikel, "The Star" nogensinde har trykt.
Det var det. Den kommer ud i morgen middag.
- Hvor har du alt det fra? - Gode avismænd har to opgaver.
Dels at trykke de daglige nyheder og dels at forberede nyt stof.
Det her lægger strikken om Surretts hals.
Jeg har forberedt det længe.
Hej, I to. Det er over midnat.
- Du må hellere tage hjem, Abbie. - Vi har Surrett nu.
Lad ham slippe for i aften. I udgør et perfekt mål ude fra gaden.
Jeg følger dig hjem, før din onkel kommer med et haglgevær.
- Jeg kommer herhen igen, Joe. - Du skal ikke være nervøs for mig.
- Jeg mærker lige det med kursiv. - Pas på, at Surrett ikke kommer.
- De tør ikke gøre noget nu. - Jeg håber, du har ret.
- Godnat, Abbie. - Godnat.
- Lås døren. - Jeg er vant til at være sent oppe.
- Lås den. - Ja, ja. Godnat.
"Lovene i Dodge City skal overholdes af alle borgere uden undtagelse."
Det lyder godt...
Hvad var det?
Ham, der skød Joe Clemens, burde klynges op.
De listede sig ind på ham. Han havde ikke en chance.
Kuglen gik lige gennem hjertet.
Det her var min skyld, men de skal ikke slippe godt fra det.
Den lille fyr var god nok. Sikke en skam.
- Jeg fatter det ikke. - Joes eneste fjende er Surrett.
Hvem skulle ellers have gjort det? Joes artikel om Surrett er væk.
- Døren var låst. - Enhver nøgle passer i den lås.
- Og pengeskabet er tomt? - Han lagde altid en kopi her.
Det er tryksværte, det kan ikke vaskes af.
- Læste du Joes papirer om Surrett? - Ja, de kunne få ham hængt.
Hold det for dig selv. Du må hellere komme hjem i seng.
Følg dr. Irving og miss Irving hjem.
Hvad gør vi nu, Wade?
- Er han ikke ovenpå? - Han tog med toget klokken 4.30.
- Spørg stationsforstanderen. - Jeff er på vej til Wichita.
- Du leder efter den forkerte mand. - Tak.
Din indsats.
- Din indsats. - Tre dollars.
Hvem vinder pengene?
- Har I spillet længe? - Spørg bartenderen, han har et ur.
- Hvad ved du om Joe Clemens? - Jeg ved kun, at han er død.
- Hvordan ved du, at han er død? - Jeg hørte nogen snakke om det.
Sæt dine femmere.
- Pas. - Ja? Tre femmere.
Du er anholdt, Yancey, for mordet på Joe Clemens.
- Pas på dem. Jeg er snart tilbage. - Det er jeg ikke så sikker på.
- Hvad er der, Taylor? Nervøs? - Giv nu kort.
Yancey var lidt svævende. Fortæl mig, hvad der skete.
- Hvordan skulle jeg vide det? - Gik Yancey nogen steder?
Nej.
- Han rørte sig ikke ud af pletten. - Svar nu på spørgsmålet.
- Han gik ingen steder. - Du lyver.
- Han gik ud lige efter midnat. - Nej, han gjorde ikke.
Jeg kan få ham til at snakke.
Lad ham være. Fatter du ikke, at du bliver anklaget for mord?
- Hvad snakker du om? - Du er medskyldig i mord.
- Jeg har ikke gjort noget. - Du bliver klynget op med Yancey.
Ud med sproget, hvis du vil redde dit liv!
- Godt, jeg skal nok sige det. - Så sig det.
Han gik omkring klokken 00.30 og var væk i en halv times tid.
Det var din redning, Taylor. Bur ham inde.
Godmorgen, mrs. Irving.
- Fik du noget ud af Taylor? - Ja. Hvor er doktoren?
Doktor, det er yderst vigtigt at få miss Abbie ud af byen i dag.
To mennesker foruden mig hørte Surrett lyve om Coles spilleri.
Joe Clemens blev skudt på grund af det. Du skal støtte mig i retten.
- Ellers kan han nægte det hele. - Så må jeg jo blive.
Dit lille fjols, du er jo afgørende for hele sagen, og han ved det.
Retssagen er ikke før om to uger. Dit liv er i fare i al den tid.
Jeg ved, hvad Surrett kan finde på. Hold dig væk, indtil jeg siger til.
- De har ret. - Hun tager toget til Wichita.
Hun kan bo hos familien Merril.
Jeg ville aldrig tilgive mig selv, hvis der skete hende noget.
- Du skal ikke bestemme over mig. - Ikke? Jeg bestemmer her i byen.
- Jeg bliver her. - Du er det mest stædige pigebarn!
- Det er jo, fordi jeg elsker dig. - Hold op med at skændes.
Bare rolig, vi er holdt op.
Han skulle klynges op. Han har ikke fortjent en retssag.
Sidste gang, jeg så sådan en flok, -
- var i Texas, da de klyngede Curly Hawk op.
- Mr. Grant, jeg vil tale med Dem. - I får ti minutter.
- Goddag, Yancey. - Goddag.
- Hvad sker der udenfor? - Tag det roligt.
- Nå? - Du kan lige så godt høre det.
- De fik ud af Taylor, at du var væk. - Det er ikke nok til at hænge mig.
- Måske ikke for nævningene, men... - Hvad mener du med det?
- Hvad er det, du snakker om? - Joe Clemens havde mange venner.
De vil bryde ind her i aften og tage tingene i egen hånd.
- Jeff kan få mig ud herfra. - Han er i Spearville.
- Hvorfor det? - Der er farligt for ham her i byen.
Han kommer, når tingene er faldet lidt til ro.
Når jeg er blevet hængt for hans skyld? Tror I, jeg...
Stille, dit fjols! Skal hele byen høre det?
Ja, hvem der betalte mig for at skyde Clemens og Cole.
Så bliver jeg hængt, men jeg tager Jeff med i faldet.
Giv ham besked om, at han skal hjælpe mig ud i dag.
Hvordan skal Jeff få dig ud?
- Aner det ikke. Det er hans sag. - Slå nu bare koldt vand i blodet.
Jeff og jeg ordner det. Først skal jeg snakke med Hatton.
Du har fanget den skyldige, så hvad venter vi på?
Hvis du ikke tager dig af Yancey, så gør vi.
Du ved, Yancey skød ham. Vi kommer og henter ham i nat.
I har ansat mig til at håndhæve loven, og det gør jeg.
Derfor får alle fanger en retfærdig rettergang, også Yancey.
Der bliver ingen lynjustits her, så længe jeg er sherif.
- De henter en murbrækker. - Prøv lige at høre dem.
- Hvad har De tænkt Dem at gøre? - Hele byen vil have fat i ham.
De kan ikke standse dem. De sætter bare ild på huset.
- Du kan bare give ham til dem. - Det er min klient!
- Han kommer for en domstol. - Der er en måde at beskytte ham.
- Han skal ud af Dodge City. - Vi ville ikke nå hen på stationen.
Bring ham til Spearville. Tag toget der.
Behold ham i Wichita indtil retssagen.
Min klient har krav på en retfærdig retssag, og det må vi sikre ham.
- Skal jeg skaffe en vogn? - Ja. Nej... Jeg har en bedre ide.
- Det skal gå hurtigt. - Ja, men vi gør det på min måde.
- Det er en forsmag på din fremtid. - Ind med dig.
Hold stand, så længe du kan.
Vi er her i embeds medfør. Kom.
Jeg er sherif Hatton. Jeg har en fange, der skal til Wichita.
Vil De lukke og låse den dør?
Sid ned og hvil hovedet og hænderne.
- Stopper vi før Wichita? - Nej.
- Hov! - Fortsæt, og gør som jeg siger.
Op med hænderne. Tag dem med, Joe.
Hænderne op. Stik dem så i vejret!
Lås håndjernene op.
- Vi må standse. Der er ild i toget. - Nede ved vandtårnet.
Jeff, vi brænder inde!
Her er en af dine venner, Hatton!
Kast jeres revolvere herhen!
Tag dem. Lås håndjernene op.
Kom nu, hurtigt!
Lås døren.
Rusty, herhen.
Pas på!
Rusty.
Skynd jer!
Så fik de det betalt.
Salmesang på en almindelig hverdag. Og ikke en eneste fuld mand i sigte.
- Her er for pænt og ordentligt. - Jeg skal hjem til Texas nu.
Tænk, at de bad mig blive leder af afholdsforeningen.
- De får nok snart et handelskammer. - Nu har jeg aldrig...
- Hvad? - Se! Oberst Dodge.
Goddag, oberst.
Halløj, drenge. Godt at se jer i live.
- Det er godt at være i live. - Kom op.
- Goddag, oberst. - Wade, rart at se dig igen.
- Hvordan går det, Rusty? - Jeg klager ikke, oberst.
- Sid ned. - Jeg kommer lige fra Virginia City.
Jeg er ved at bygge en jernbane der. Det er en rig by.
Guld, sølv, kobber. Et helt bjerg.
Men byen er slem. Den er værre, end Dodge City var.
- Jeg vil have jer med derhen. - Hvor er vi heldige.
Der bor 4000 mennesker, som lever i skræk og rædsel.
- Tænk på de 4000 stakler. - Endnu flere, før vi når frem.
Det er ikke andet end ulovligheder og korruption.
De sheriffer, vi har haft, manglede forstand og mod.
Jeg skal giftes i næste uge. Jeg har billetter til New York.
Vi kan tage med på bryllupsrejse til Virginia City.
Ægteskab har ødelagt mange mænd.
Du kunne forhindre terror og mord.
Så enkelt er det ikke, oberst.
Jeg har en kone nu. Abbie skal ikke ud på eventyr.
Vi tager tilbage hertil fra New York og slår os ned.
Vogntoget tager af sted til Nevada om en uge.
Det bliver en spændende tur, ikke?
Jeg fortalte netop, at vi ville slå os til ro og...
- Lemonade? - Tak, frue.
Jeg fortalte om vores bryllupsrejse til New York.
Vi skal se forretninger, teatre og Niagara Falls og alt muligt.
Oberst Dodge, hvornår tager vi til Virginia City?
Wade, du gifter dig vist med den rigtige pige.
Virginia City!
Tekstning: SDI Media Group
[DANISH]